Denne veien.
Retten er sammenkalt av de høyvelbårne admiralitetslordene-
-og jeg siterer "for å utrede årsaken og omstendighetene"-
-"rundt erobringen av Hans Majestets bevæpnede fartøy Bounty"-
-"under løytnant William Blighs kommando,"-
-"og for å stille nevnte løytnant William Bligh for retten"-
-"for hans opptreden under de hendelsene."
Overlever sverdet Deres og sett Dem.
Løytnant Bligh, det ville kanskje hjelpe-
-om De med egne ord fortalte domstolen-
-om hendelsene den 28. april i fjor.
Ja, sir. Hvis lordene tillater det-
-vil jeg først lese opp en liste over mytteristene.
Det er ikke besetningen som står tiltalt, Mr. Bligh.
Det er De, sir, som står tiltalt.
Spørsmålet er hvordan det har seg at De mistet skipet.
For å forstå det, kommandør Greetham-
-må dere vite hvem mytteristene var.
De påståtte mytteristene. Fortsett, Mr. Bligh.
Fletcher Christian, understyrmann.
-Var ikke denne Christian Deres venn? -Det var han, sir.
-50 guinea på at han er død. -60 på at han lever.
Jeg vedder på at han lever, men vil dø innen en time.
-Hvor mye? -60 guinea.
Jeg henter dem senere.
-William! -Fletcher. Hva gjør dere?
Et medlem kollapset. Veddemålet gjelder om han er død eller ikke.
-Hva har ført deg til syndens hule? -Kan vi snakke et sted?
-Det er en brødfrukt. -Brødfrukt?
Jeg skal lede en ekspedisjon for å frakte brødfruktplanter...
-...fra Tahiti til Jamaica. -Tahiti?
-Jeg vil at du seiler med meg igjen. -I hvilken stilling?
Admiralitetet har allerede utnevnt Mr. John Fryer til overstyrmann.
Han er en bra kar, men jeg vil ha deg som understyrmann.
-Hvis du aksepterer. -Jeg aksepterer.
Bra, utmerket! Bra.
Hvorfor frakte brødfrukt til Jamaica?
Det er billig føde til slavene på plantasjene.
-Bananer er veldig dyre nå for tiden. -Det er ikke særlig ærerikt.
Jeg har ikke dine kontakter, Fletcher.
Jeg vil skape meg et navn.
Så denne grønnsaksturen skal skape deg et navn?
Hør her. Vi runder Kapp Horn på vei til Tahiti.
Vi henter brødfrukten, fortsetter gjennom Endeavour-stredet-
-rundt Kapp det gode håp til Jamaica-
-og så tilbake til England. Vi seiler jorden rundt!
-Hvorfor risikere Kapp Horn? -Hvorfor?
Det er den raskeste veien, Mr. Fryer.
Raskere hvis vi får den eneste uken på hundre når det ikke stormer.
Så De vil at vi skal ta den lange veien?
Rundt Afrika og Australia?
Dit og tilbake og unngå Kapp Horn fullstendig?
Hvilke forhold trenger plantene?
Varme, lys og vann. Jeg gir opp lugaren min for dem.
Vi blir som griser i en svinesti.
Nei, sir. Slett ikke. Jeg kommanderer et rent skip.
Jeg sier bare at Bounty er for lite.
Vi bør ha en fregatt, ikke ei nattpotte.
Ja, og jeg bør forfremmes til kommandør.
Men marinen innvilget ikke noen av forespørslene.
-Fort nå, unger. -Småbarna mine.
De ville si god natt.
God natt, god natt. Av gårde med dere.
Skal ikke dere si god natt?
Får jeg ikke et kyss?
Harriet. Kotelett.
-God natt, unge damer. -God natt!
William. En skål?
-For rundseiling. -For rundseiling.
Og for deres trygge og snarlige hjemkomst.
Vi seilte to dager før jul, den 23. desember 1787.
Vær klar til å sette storseilet!
Lett nå!
Hvorfor stirrer dere på meg? Opp med dere!
Løsne mersseilet, lett!
Hold kjeft i riggen.
Vær klar med gitau, skjøt og hals!
Slipp gitauene. Sett forre mers!
Sett storseilet!
-Sør-sørvest. Det er kursen. -Sør-sørvest. Skal bli, sir.
Nå er det mat. Kom.
-Er det sant det de sier om Tahiti? -Tenker du på kvinnene?
Går de virkelig rundt uten klær?
Det eneste de har, er tatoveringer, på flotte steder.
-Er det sant? -Kors på halsen. Paradis.
Hei, du. Du sitter på plassen min, Quintal.
Flytt deg.
Ikke se på ham. Det blir bare bråk.
-Du sitter på min plass, sa jeg. -Dra til helvete.
Stikk.
-Hva sa du? -Hold kjeft, Churchill.
-Hold deg utenfor! -Han har kniv.
-Ikke bråk, Churchill. -Demp dere, gutter.
Churchill!
Kom igjen! Ta ham, Mills!
Ta ham!
-For kongen. -Kongen!
-For skipet. Måtte hun svømme bra. -Skipet.
Mannskapet er veldig stille.
En sjarmerende melodi.
Og en dyktig musiker. Vi er heldige som har ham.
Ja. Han er ikke der ved en tilfeldighet, Mr. Nelson.
Å ham der er bra for moralen.
-Et glass til, dr. Huggan? -Nei takk, sir.
De er uvanlig måteholden i kveld.
Flere menn har dødd til havs av alkohol, sykdom og skitt-
-enn drukning. Dette skal dere vite, mine herrer.
Bounty skal ikke miste en eneste mann.
Det skåler jeg gjerne for, sir.
-Du slo mot en overordnet. -Det gjorde jeg slett ikke.
-Det kan du bli hengt for. -Beklager, sir.
Det var ikke meningen. Vi skal nok bli godt kjent med hverandre.
Jeg lurer på hva vi vil oppdage.
Det avhenger av hvor nysgjerrige vi er.
Det høres ikke helt rett ut.
Tror dere at noen bør gå og se etter?
-God kveld, Mr. Heywood. -God kveld, Adams.
-God kveld, Mr. Heywood. -Er alt i orden?
Det kunne ikke ha vært bedre, sir.
-Min plass. -Dumme jævler.
-Pass tunga di, gamle mann. -Ikke kall meg gamle mann, Churchill.
Du har ikke noe heldig ansikt.
-Sjøsyk, Mr. Heywood? -Det er fordi vi forlater England.
-Hjemlengsel. -Man får kanskje aldri se det igjen.
-Ikke si det. Det gir uflaks. -Unnskyld.
Jeg har aldri vært til havs før. For to måneder siden studerte jeg.
Jeg har aldri studert. Jeg kan ikke engang lese.
-Jeg kan ikke styre et skip. -Det kan hvilken som helst idiot.
Man må bare vite hvor man skal.
HMAV BOUNTY LOGGBOK
Den 23. desember 1787.
Slutten på vår første dag til havs.
-Litt rom, sir? -Nei takk.
Vi krysser ikke ekvator hver dag.
Nei takk! Nei.
Sørg for at Mr. Heywood får litt.
Det holder. Hal ham inn.
På tide å komme opp, Mr. Heywood.
Vær så god, sir. Ta litt av dette.
Det liver opp ånden, som de sier. Smatt på den.
Vær så god, Mr. Heywood. Få litt av dette på deg.
-Bra gjort, sir. -Takk, Quintal.
Løytnant Bligh, jeg har loggboken Deres her.
I den nevnes et ord spesielt ofte, dans.
-Kan De forklare det? -Det kan jeg, sir.
Et mannskap på en lang reise kan lett bli melankolske og voldelige.
Jeg tror at det kan lindres med regelmessig mosjon.
20 minutter per dag mønstret jeg mannskapet og lot dem danse.
-Danse? -Ja, de danset.
-Deltok de helhjertet i dette? -Ja, det tror jeg.
Likevel innrømmer De i loggboken-
-at denne uvanlige formen for mosjon førte til stor misnøye.
Bare ved én anledning, sir. Og ikke "stor".
Charlie, hvis du hadde hatt kjole, hadde jeg ha bydd deg opp til dans.
-Løft på knærne, Quintal! -Jeg gjør mitt beste, sir.
Ikke svar tilbake.
Vi er forbanna sjømenn, ikke jævla dansere.
Mr. Christian, Mr. Young, sett munnkurv på Quintal.
-Det var for faen ikke meg! -Ikke forverr det, Quintal.
-Det var ikke ham, sir. Det var meg. -Sett i gang, Mr. Christian.
De har tatt feil mann. Churchill sa at han kom med kommentaren.
-Sett munnkurv på begge. -Herregud...
-Gjør som han sier, Mr. Christian. -Sir.
Fletcher.
Har ikke mennene blitt straffet lenge nok?
Begge var skyldige i ulydighet.
Jeg hadde avskrevet det som en spøk. Det hadde gjort mindre skade.
Den britiske marinen er ingen humor-institusjon.
Ulydighet er ingenting å le av.
Men De kan skjære dem løs, Mr. Christian.
Bare de forstår alvoret i forseelsen.
-På kapteinens ordre. -Ja, det tror jeg nok.
Lukk munnen, ellers setter jeg det på igjen.
Dette hadde jeg ikke forventet av Hornet.
-Tror dere at været holder seg? -Kanskje.
-Det ser ikke så ille ut. -Nei, det gjør det ikke.
Men jeg har sett Hornet da bølgene var høye som tre stablede hus.
Jeg har sett seks menn skylles over bord av én bølge.
Noen på dette skipet har virkelig flaks.
-Mr. Fryer! Rev seilene. -Reve seilene, sir?
Ikke si imot meg! Rev seilene!
Rev seilene, Mr. Cole.
Gjør dere klare til å reve seilene. Alle mann på dekk. Få opp farten!
Skynd dere og ta inn seilene!
Mr. Cole, send opp mennene!
Skynd dere! Få opp farten! Inn med seilene!
Han ser ikke ut til å like bra vær.
Hal inn de skjøtene. Ta inn seilene!
Mr. Fryer.
-Jeg har gjort en feilvurdering. -De gjør ikke mange, sir.
-Sett seilene. -Sir.
-Sett seilene, Mr. Cole. -Skal bli, sir.
Forbered på å sette seilene!
Slipp skjøtene og halsene!
Bras firkant!
Kom dere opp!
Hjelp!
Kan noen hjelpe meg? Skynd dere!
Mr. Christian!
Mr. Christian, raskt!
Dra! Dra!
Pass på kasserollene, Robert!
Pass på de forbanna kasserollene!
Lamb brenner! Slukk den!
-Han er gal! -Vi kommer til å dø!
-Alle mann på dekk! -Alle opp på dekk!
Skalk lukene!
-Ta roret! -Styr mot babord, Charlie.
Roret, McKoy!
-Hjelp! -Hold deg fast, sir!
Er alt i orden, sir?
Bemann pumpene!
Hold det, Jamie! Noen...!
-Hvem er på pumpene? -Kan noen hente en jævla hammer?
-Sir! -La snekkeren feste dem nå!
Vi må snu! Jeg mener at vi bør vende!
Jeg mener at vi ikke bør det. Vi holder kursen!
De kommer aldri rundt Hornet! Vi må snu!
-Mr. Cole! -Jeg vil at min mening loggføres.
Mr. Cole! Sørg for å feste det. Alle mann på dekk!
Jeg vil at min mening loggføres!
Som De vil, Mr. Fryer. Det skal vi ordne.
-Skipet klarer det ikke. -Jo, det klarer det!
-Hvor lenge klarer mannskapet det? -Like lenge som offiserene gjør det!
Bind fast alt nå!
Valentine! Bli med meg, gutt!
-Hvor lenge prøvde De å runde Hornet? -I 31 dager.
-Hvor langt reiste dere på den tiden? -85 nautiske mil, sir.
85 nautiske mil på 31 dager, Mr. Bligh.
De satte Deres skip og mannskap i fare i 31 dager-
-for å oppfylle Deres ambisjon om å seile jorden rundt.
"Kjære Betsy..."
Kun for deg kan jeg i denne bitre stunden blotte hjertet mitt.
Jeg har mislykkes totalt i mine forsøk på å runde Kapp Horn-
-og seile jorden rundt.
Mine tvil angående Mr. Fryers engasjement i vår streben-
-er bekreftet.
Kom inn.
-Mannskapet er samlet, sir. -Kom inn.
-Jeg er lei for det, William. -Det er ingenting å gjøre med det.
Kom nå.
Stille!
Da så.
Vi vender og seiler med vinden mot Afrika og Indiahavet.
-Mr. Lamb. -Her, sir!
Så snart vi har snudd, kan De tenne bysseilden.
I kveld skal alla spise seg mette.
Rop hurra for kapteinen, gutter.
Men...vi står overfor en lang, tøff reise.
Jeg vil få mest mulig ut av hver time til havs.
For å få assistanse erstatter jeg Mr. Fryer med Mr. Christian-
-som nå blir nestkommanderende, med graden sekondløytnant.
Kom tilbake, Mr. Fryer! Mr. Fryer, kom tilbake!
-De går når jeg er ferdig med Dem. -Dette er skandaløst!
-I mine år til havs... -Deres år til havs?
Hvis jeg hadde kjent Dem, ville jeg ikke ha tatt Dem som båtsmann.
-Må jeg utstå dette foran... -De skal utstå min irettesettelse!
-For pokker, De vendte meg ryggen! -Det ber jeg om unnskyldning for.
-Men jeg protesterer. -Protesterer?
-Jeg er overstyrmann! -Og jeg er kaptein!
Ifølge loven bestemmer jeg! Er det forstått?
Nå kan De gå, sir!
-Mr. Cole. -Sir.
Alle mann på dekk, takk.
Sannelig, Mr. Bligh...
Det var vel uklokt å erstatte en profesjonell sjømann med en novise?
Fletcher Christian var neppe en novise, sir.
Så det faktum at han var Deres venn, påvirket Dem ikke utilbørlig?
Hva er hensikten med spørsmålet?
Vi prøver å fastslå hvordan De mistet skipet Deres.
Jeg mistet ikke skipet. Det ble tatt fra meg-
-av en gjeng mytterister ledet av Fletcher Christian.
-Mannen De forfremmet. -Ja.
Jeg forfremmet ham fordi John Fryer var inkompetent.
Han var dessuten en feiging. Fletcher Christian var modig.
Kanskje modigere enn De kunne akseptere, Mr. Bligh?
Fredag den 10. oktober.
Klokken halv ett i dag døde James Valentine-
-etter sykdom og utmattelse, en følge etter Kapp Horn.
Etter min omsorg for mennene-
-klandrer jeg vår fyllik av en lege for forsømmelse.
O Gud, på din nåde hviler alle menneskers sjel.
Velsigne disse vann og gi syndenes forlatelse-
-til han hvis kropp vi nå overleverer til dem.
Gi ham evig hvile. Måtte han hvile i fred.
-Amen. -Amen.
Overlat kroppen til dypet.
Klokken fire begravde vi Valentine med all verdighet vi kunne makte.
25 grader, 36 minutter.
Land i sikte! Land i sikte!
-Hvilken retning? -Rett frem, sir!
Churchill! Skynd deg!
Vær klar til å avfyre salutt!
Vær klar til å avfyr salutt. Gi ild!
Kom hit!
Vær klar for andre salutt!
Avfyr den andre salutten!
Jeg tar henne!
Takk.
-Quintal! -Unnskyld, sir.
Har du aldri sett en kvinne før? Fokuser på arbeidet ditt!
Kom deg i rytmen!
Årer!
Vær klar til å ta opp årene. Ta opp årene.
Legg ned årene.
-Velkommen, kaptein Bligh. -Takk, kong Tynah.
-Sett Dem. -Takk, Deres Majestet.
Jeg skal hilse fra Hans Majestet kong George av England.
-Hvordan har kaptein Cooky det? -Kaptein Cook?
Han har det bra og hilser også.
-Lever han? -Ja.
-Han er vennen min. -Jeg vet det.
Nå ser De.
-Han ga meg portrettet sitt. -Ja.
Enkelte sier at han ble drept av folket på Hawaii.
Nei, kaptein Cook lever i aller høyeste grad.
Han er ved god helse, kong Tynah. Han lever i aller høyeste grad.
Som jeg sa, han hilser.
Han snakker alltid om Dem som en nær venn.
-Sa De det til denne...Tynah? -Kong Tynah, sir.
En barbarisk konge.
En konge, min lord, som nedstammer fra mange konger.
Slik som vår konge George nedstammer fra mange konger?
Hvorfor løy De for ham? Hvorfor sa De ikke-
-at kaptein Cook ble drept på Hawaii ti år tidligere?
Fordi de tror at kaptein Cook er udødelig.
-Bokstavelig talt? -Ja, jeg tror det, sir.
De ser på portrettet hans som et hellig bilde.
Interessant.
De tror også at alle britiske offiserer er i slekt med ham.
Så De skulle også mer eller mindre være udødelig?
Det virker slik, sir.
Jeg trengte også deres hjelp. Kaptein Cook var garantien vår.
-Hvor lenge blir dere på Tahiti? -I omtrent to måneder her på øyene.
Bli her. Ikke dra til de andre øyene.
Der er dere ikke velkomne. Alt dere trenger, er her.
Jeg er veldig takknemlig.
Hans Majestet kong George har sendt mange gaver, kong Tynah.
Kanskje jeg kan ta med noe i gjengjeld?
Gaver fra Dem til Hans Majestet kong George.
Alt for en konge.
Griser, bananer, kokosnøtter, brødfrukt.
Brødfrukt. Det er en veldig god idé.
Ja, brødfrukt. Jeg tror at Hans Majestet liker brødfrukt.
-Ikke sant, Mr. Nelson? -Ja visst, sir.
Hans Majestet er en veldig entusiastisk gartner.
Han ville virkelig verdsette brødfrukt.
Hvis De sender små brødfruktplanter, kan han dyrke dem i sin egen hage.
Vi skal dyrke mange små planter til ham.
-Mr. Christian. -Sir.
Mr. Cole. Vil dere dele ut gavene til kong Tynah og hans folk?
Dette er gaver fra Hans Majestet kong George av England til Dem.
Sir.
Du store tid...
-Jeg ville unngå dette. -Hva da, sir?
Jeg forventes å ligge med henne.
Hun er en av kong Tynahs koner. En gave fra én høvding til en annen.
Fem minutter etter at jeg går ned-
-må du kalle meg opp i et viktig ærend.
-Hvilket ærend? -Hvilket som helst ærend.
Velkommen om bord, frue. Denne veien.
Ja. Fortsett med oppgavene deres.
Hun bør myke opp gamlingen litt, hva?
Varmt.
-Kom inn. -Unnskyld meg, sir.
-Mr. Christian. -Sir.
-Hva er det som haster? -Det kan vente til i morgen.
-Hva er det? -Skipet synker, sir.
Frue.
Var Fletcher Christian fortsatt Deres venn og allierte?
-Ingen tegn til uvilje mot Dem? -Nei, ingen.
Mr. Bligh. Da dere plantet brødfrukten-
-utførte ikke villmennene en slags seremoni?
En uanstendig seremoni?
Er dette relevant, kommandør Greetham?
Hvis mannskapet fikk bevitne det, ja.
-Var mannskapet til stede? -Ja.
Og var den uanstendig?
De tror at jorden blir fruktbar gjennom å forene gudene deres-
-og at gudene kan vekkes gjennom å forene menn og kvinner.
-Så det begynte under seremonien? -Nei, ikke under seremonien.
Nei, det var Fletcher Christian og den innfødte jenta.
Mistolket De hvor sterke følelsene deres var?
Ja, det innser jeg nå.
Jeg antok at det bare var ungdommelig lidenskap.
Det kreves mer enn en forelsket ungdom for å gjøre mytteri.
Det kreves et misfornøyd mannskap.
Mannskapet var alt annet enn misfornøyde.
Fletcher Christian fordervet dem.
Hvorfor ble det så lett å forderve dem?
Jeg vet ikke. Det var selve stedet.
-Mr. Christian. -Kom inn, hvem du enn er.
Kaptein Bligh er overrasket over at De ikke er til stede under middagene.
-Holder dere på med det fremdeles? -Han venter Dem i kveld.
I dag. Det er ikke fredag i dag.
Klokken seks. På slaget, er De snill.
Vent, dr. Huggan.
Jeg fant en ekstraordinær plante i dag på vestre side av øya.
Rett ved elvemunningen.
-Mr. Christian, klokken er halv åtte. -Dere har vel ikke ventet på meg?
Hvorfor kommer De til mitt bord ukledd?
Jeg kunne ikke ha på meg jakken. Tatoveringen er for smertefull.
-Gode Gud... -Ta på jakken, Mr. Christian.
Det er veldig smertefullt, sir.
Vennligst ta på jakken, Mr. Christian.
-Kan jeg servere nå? -Vent!
Takk, Mr. Christian.
-Nå kan du servere, Smith. -Takk, sir.
-Mr. Nelson. -Sir.
-Når inspiserte De plantene sist? -I går, sir.
-Ikke i dag? -Nei, sir.
Mr. Christian sa at en daglig inspeksjon ikke var nødvendig.
Vel, Mr. Christian...
Når tror De at de er klare til å transporteres, ifølge din mening?
Det drøyer en stund til.
Vi har allerede vært her 13 uker lenger enn vi mente.
-Vil vi aldri dra herfra? -Det er fordi vi kom så sent.
Jeg vil bli informert om utviklingen deres daglig.
Med mindre De trenger tiden til å dekke resten av kroppen. Vent!
Jo før vi blir sjøfolk igjen, desto bedre.
Er dere ikke enige, mine herrer?
Nå kanskje dere vil bli med meg i bønnen?
O Herre, vår himmelske Fader. Allmektige og evige Gud.
Vi takker deg ydmykt for det vi snart skal få motta.
Nå er det ikke lenge igjen, gutter. Snart er dere alle på vei hjem.
Blir du ikke med?
Jeg tenkte å ta en titt på noen av de andre øyene her.
-De henger deg som desertør. -Bare hvis vi blir tatt.
-Er du med oss, John? -Nei.
Jeg har kone og tre barn hjemme.
Der går han. Mr. Bligh den allmektige.
Hva tror dere om Endeavour stredet og Indiahavet?
Sør-Atlanteren? Nord-Atlanteren? Bare råtne kjeks og svinekjøtt.
Og den fordømte lorden som plager en døgnet rundt.
Ikke jeg, gutter. Ikke jeg.
Når drar vi, da?
-Hvem er vaktsjef i kveld? -Det er jeg.
-Jaså? -Ja.
Da er det bestemt.
Hei, Fletcher Christian. Harami.
Maieva. Harahai.
-Harahai. -Takk.
De ville snakke med meg, sir?
-Datteren min har noe som er ditt. -Som er mitt?
Du er her nå. Tamari.
-Jeg er lei for det, sir. Jeg... -Genia.
Ta denne støttannen.
Når du ser den, skal du huske datteren min og barnebarnet mitt.
Du skal aldri glemme Tahiti Nui.
Fletcher Christian... Din kone.
-Synes du at vi skal bli med? -Nei, det synes jeg ikke.
Mr. Heywood vil måtte stå til ansvar.
Stakkars Heywood.
Hei, fordømte tåper!
Hottentottene der er ikke like vennlige som disse.
Æsj... Kom igjen, gutter.
Jeg ønsker dem lykke til.
Det kommer de til å trenge.
Alle mann!
Takk, Mr. Fryer.
I går natt deserterte tre menn fra Mr. Heywoods vakt.
Straffen for det er død ved hengning.
Mr. Heywood. Hvordan har det seg at De ikke så dem?
-Sov De? -Ja, sir.
Da så. De skal få kysse kanonens datter.
-Båtsmann! -Sir.
Legg ham over kanonen.
-Gjør det nå! -Skal bli, sir.
Hør nøye etter, alle sammen.
-Om én uke... -Er noe galt?
Slutt å le! Stille! Synes dere at dette er morsomt?
De er et sørgelig syn, dr. Huggan. Gå ned til lugaren Deres.
Dere synes at dette er underholdende. Dere tar feil.
Fra og med nå skal det råde disiplin på skipet.
Vi skal ha orden, og vi skal oppføre oss som sjøfolk.
Om én uke seiler vi.
Det blir ikke mer grogg.
Det blir ikke mer landlov. Det har blitt pakk av dere alle.
Dere skal få orden på skipet og dere selv!
-Båtsmann! -Sir.
Utdel straffen nå.
Kaptein Bligh!
-Mr. Christian! Mr. Christian, sir! -Sir?
Jeg vil snakke med Dem utenfor. Nå.
-Jeg kommer, sir. -Takk.
-Er noe galt, sir? -Ja.
I går natt, mens vaktsjefen sov, klarte tre...
Slutt med det levenet!
Tre menn forlot skipet i går natt. Churchill var en av dem.
De virker ikke overrasket.
Ikke nå som det har skjedd. Nei, jeg er ikke overrasket.
Jeg blir heller ikke overrasket når jeg ser hvordan min styrmann ter seg.
Se hvordan De kler Dem! De er ikke noe bedre enn de innfødte.
Jeg er iallfall ikke dårligere.
Hjernen Deres er overopphetet. Kroppen har fått et overmål av sex.
Jeg har oppført meg som en naturlig mann.
Nei. De har oppført Dem som et vilt dyr.
Når menn mister selvbeherskelsen, sier de at de er naturlige.
De er mer naturlige enn menn som ikke har noe å beherske.
Mr. Christian. Møt opp på skipet før solnedgang.
-Er det forstått? -Nei.
Hva sa De?
Sa De nei? Var det det De sa? Nei?
Da skal De innfinne Dem på skipet umiddelbart!
Og De skal bli på skipet! Ikke mer omgang med de innfødte på øya-
-av noen i besetningen. Forstår De hva jeg sier?
Kom igjen. Ikke mist dem.
Kom igjen, Purcell. Det er derfor vi er her.
Og neste også, takk. Kom igjen. Bra, gutter.
-Hvor er de? -Jeg vet ikke ennå, sir.
Vi skal finne dem.
Forbannede dårer. Ikke gjør det verre for dere selv.
-Reis dere opp. -Reis deg opp.
Han kan ikke, sir. Det var litt trøbbel med de innfødte.
Kjenner du straffen for desertering?
Vi kom tilbake frivillig, sir.
Du er et likegyldig dyr, Churchill.
Jeg avgjør straffen når du er i stand til å motta den.
Mr. Cole. Hent dr. Huggan.
Skal bli, sir.
Sir. Her borte.
-Er han død? -Ja, sir.
Stakkars jævel. Begrav ham.
Ordner De det, Mr. Cole?
Fletcher!
Jeg er her for å si farvel.
Du kommer ikke tilbake, eller hva?
Noensinne?
-Jeg må gå nå. -Nei.
Ikke ennå. Snart.
Se fremover, Mr. Christian!
Ta av hattene.
Ta med mennene under dekk.
-Sett seil, Mr. Fryer. -Skal bli, sir.
Gå til side.
Tre av.
Tre av!
Dette tjener ingen hensikt.
1745-1789 THOMAS HUGGAN, LEGE
Nå, mine herrer.
Herfra og hjem har vi 27 000 nautiske mil-
-Endeavour-stredet og Great Barrier Reef.
Mannskapet er dypt demoralisert. Som hver kaptein må jeg ta på meg-
-det uunngåelige og teoretiske ansvaret for det.
Det virkelige og umiddelbare ansvaret-
-faller derimot på dere, mine offiserer.
Dere møtte denne krisen med apati, uforskammethet-
-og åpenlyst artikulert trass.
Og...
Det er mulig at jeg også har skylden for det.
Jeg regnet med en karakterstyrke som dere ikke besitter.
Imidlertid...
Imidlertid er kuren for situasjonen disiplin.
Det skal jeg bruke, naturligvis med en rettferdig hånd-
-men først og fremst der den behøves.
Det var alt. Takk, nå kan dere gå.
Ikke De, Mr. Christian.
La det være. Nå!
Du kan gå, Smith. Vennligst lukk døren.
Nå...
Du synes visst at jeg er hard mot Dem?
Jeg har vært til havs i mange år, Fletcher. Helt siden jeg var 12 år.
Jeg har sett mange menn, mange bra menn-
-miste vettet over innfødte kvinner.
Jeg har fortsatt aldri sett en lykkelig slutt.
Jeg forstår naturligvis fristelsen...
Men tenk nå etter litt.
Skulle De kunne ta med en slik kvinne hjem til venner og familie?
Nei, naturligvis ikke.
De er ikke som oss, Fletcher.
De synes at jeg var hard, men De måtte bli påminnet om Deres plikter.
De hadde gått deg bort, min venn.
Kanskje De ikke takker meg nå, men senere.
Nå ser vi til at skipet seiler som det skal-
-slik at vi kan komme oss tilbake til der vi var før.
Hør her, Fletcher.
Hør på meg.
Jeg er villig til å tilgi, og jeg er villig til å glemme. Skjønner De?
Var det alt, sir?
-Ja, det var alt. -Takk.
-De ba meg komme, sir. -Ja, det stemmer.
-Skipet er skittent, Mr. Christian. -Sir?
Skipet er skittent, Mr. Christian! Se selv.
Se! Skittent! Der er det skitt, og der! Se der!
De sendte visst svabergastene vekk.
De etterlot dekket fullt av skitt. Se der!
Det er en forbannet skam.
Jeg råder Dem til å beordre dem hit igjen.
Sørg for å gjøre det ordentlig denne gangen. Er det forstått?
Skitt, sir! Skittent, Mr. Christian! Fortsatt skittent! Se!
Jeg ser bare fingeren Deres.
Jeg finner meg ikke i Deres tarvelige sett på mitt skip!
Beordre opp svabergastene igjen!
Denne gangen ser De til at dekket blir rent! Ellers blir det følger!
Jeg aksepterer ikke motbydelig, snuskete atferd på mitt skip!
Gode Gud, griser i en svinesti-
-har en bedre forståelse for renslighet enn dere!
Sørg for å gjøre rent dekket, ellers må dere slikke det rent-
-hvis dere ikke bedrer dere!
Vi har en tyv blant oss.
Ja, det er en tyv om bord på skipet.
Det er synd, for dere vet hvilke prøvelser det innebærer for ærlige.
I går kveld var mitt forråd av kokosnøtter opp til nettet.
I morges... Ja, se selv.
Hvis tyven gir seg til kjenne, vil bare han straffes.
-Så glemmer vi saken. -Sir.
Stille, for Guds skyld! Jeg snakker til mannskapet, Mr. Christian!
Hvem tror De at De er?
-Hvis ikke tyven gir seg kjenne... -Jeg tok en.
De?
Jeg var tørst og tok en kokosnøtt. Jeg trodde ikke det var av betydning.
Én kokosnøtt, Mr. Christian? Et dusin ble tatt!
Det vet jeg ingenting om.
Med mindre De er en løgner også, ble resten tatt av vaktene-
-som ser Dem som et forbilde, ikke sant?
-Mr. Cole. -Sir.
Konfisker vaktenes forråd og gi dem halve rasjoner.
-Skal bli, sir. -Takk. Tre av.
Det der er ingen flåte. Det er en kiste.
Det går en strøm på fem knop mellom her og øya.
Jeg tar den sjansen.
Tror du ikke at mange av oss har tenkt på det?
Du er ikke den eneste som har måttet forlate en kvinne.
Mennene er klare for hva som helst.
Hva er det du sier? Oppfordrer du til mytteri?
Hvis jeg var deg, ville jeg ha overtatt skipet. Det er alt.
-Hvorfor gjør du ikke det, da? -Hvis jeg var deg. Det er jeg ikke.
Det jeg har å si dere, er resultatet av lange overveielser.
Det vil få to konsekvenser.
For det første vil reisen vår kortes ned.
Det er en faktor som neppe kan gjøre dere misfornøyde.
For det andre: Når vi har lykkes-
-vil ingen av dere se tilbake uten en følelse av stolthet.
Vi skal følge vindene til Jamaica via Kapp Horn.
De kommer til å ta livet av oss alle.
Hva sa du, Adams?
Vi prøvde Hornet tidligere. Det holdt på å koste oss livet.
Faen ta deg. Ikke gå imot meg.
Mr. Cole. Før ham under dekk.
I morgen samles vi for å bevitne straffen hans-
-for feighet og ulydighet.
Mr. Cole, før med ham ned!
-Mr. Fryer, gi ham materialet. -Sir.
Da så. Vi dro for å seile rundt jorden.
Ved Gud, vi skal gjøre det, for vår alles ære.
Er det forstått?
Takk. Nå kan dere tre av.
Kom inn.
-Får jeg snakke med deg? -Jeg er opptatt. Er det viktig?
-Ja, det synes jeg. -Vær kortfattet.
William, avgjørelsen om å runde Hornet...
William? Ikke "sir", ikke "kaptein"? William...
-Mannskapet finner seg ikke i det. -Finner de seg ikke i det?
-Har de ansvaret for Bounty? -Kanskje de tar det om du insisterer.
Kan du gjenta det? Mannskapet kan ta kommandoen...
-Hva er det du truer med? -Ingen trussel, det er en advarsel.
-Er det misnøye? -Nei. Det er frykt.
Rundt Hornet er den enkleste og beste veien.
Det er den vi tar. Var det noe mer?
-Ikke pisk Adams. -Han var ulydig. Feig og ulydig.
Han skremte mannskapet. Jeg ga dem ikke den redselen.
Han skal piskes, og vi skal runde Hornet.
Er De redd for å runde Hornet, Mr. Christian?
Er De også en kujon?
Det blir ingen dreping.
-Utenom Bligh. -Det blir ingen dreping!
Vi sender ham av gårde.
Christian skal overta skipet. Er du med oss?
Våkne. Våkn opp!
Stille! Christian skal overta skipet. Christian skal overta skipet.
Vi skal ta over skipet. Er du med oss?
Kom igjen, Fryer. Våkn opp! Opp med deg!
Mr. Bligh. Kan De reise Dem opp? Opp med Dem!
Opp med Dem.
Hva i helvete holder dere på med?
-Bind ham. -Hva gjør du? Christian!
Mr. Cole! Mr. Cole!
Kom, opp på dekk!
Mr. Cole! Dere vil bli hengt for dette!
Mr. Nelson.
Vi har overtatt skipet!
Vi har tatt over fartøyet! Vi har Bligh. Opp på dekk!
Dans! Dans!
-Ta det rolig! -Dans!
-Hold kjeft! Dans! -Vi overtar skipet.
Kom igjen, få opp farten!
Du er en tosk, Quintal! Det blir galgen for dette.
-Er du med på dette, Norton? -Nei, sir!
-Hold kjeft! -Slutt med denne galskapen.
-Stille! -Hvorfor gjør dere dette?
-Forstår dere hva dere gjør? -Hold kjeft!
-Er du med, Adams? -Alt er din feil!
Det finnes ingen feiginger på skipet!
-Du er en feiging! -Du tok feil!
Du er en svarthjertet usling!
Kom hit, Purcell!
-Bli der, Purcell! -Stopp, Purcell! Bli der!
Gå dit, da.
-Ellison, kom hit! -Hold kjeft! Jeg blir her!
Vi dreper kreket nå, gutter!
Jeg sa til at dere skulle la ham være!
-Bort med hendene! -Vi dreper ham!
-Bort med hendene nå! -Drep ham!
Bort med hendene! Nå!
Mr. Christian, jeg appellerer.
-Stopp galskapen, så glemmer vi det. -Det er for sent.
-Tenk på familien min og vennskapet! -Jeg er i helvete! I helvete, sir!
Hvorfor er du så forbannet rimelig nå?
Jeg forbanner ditt blod, til helvete med mitt, sir!
-Jeg forbanner ditt blod! -Ta deg sammen!
-Vær stille, ellers spidder jeg deg! -Gjør det, drep ham!
Du holder kjeft! Hold kjeft!
Jeg skal spidde deg, og så skal jeg ta livet av meg!
Kle på ham nå! Kle på ham!
-Hva er det med dere? -Vær stille!
Skyt dem! De er forbrytere!
-Vær stille, sir! -Hold deg utenfor, Cole!
Vær stille, ellers lar jeg dem drepe deg, ditt krek!
-Skjønner du? -Hvis du skyter meg...
-...får dere aldri bort blodet... -Hold kjeft!
Stille! Vi skal sette ham i båten.
Send ham av gårde. Kle på ham!
-Kan noen gi meg buksene mine? -Send opp klokka di, da.
Kom igjen, få opp farten.
Kjeltringer! Forrædere!
-Mr. Bligh, kom hit. -Sett deg, Purcell.
Hvis du vil la noen menn være igjen på skipet-
-lover jeg at de ikke skal skades.
En av dere må komme opp. Det er ikke plass.
-Mr. Fryer, kom opp hit. -Vi vil ikke ha ham.
Kom opp, Mr. Fryer.
Bli der, ellers skyter jeg hodet av deg.
Faen ta deg! Du er avskum!
Coleman, kom opp hit.
-Nå! -Få opp farten, Coleman.
Skynd deg!
Jeg skal rapportere at du ikke inngikk i denne pøbelen. Takk.
-Smith. Kom hit med kisten. -Med en gang.
Sett deg i båten.
Hvilken nytte har det uten sjøkartene?
Jeg trenger sjøkartene. Snu deg.
-Tror du at du kan styre pøbelen? -Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg gjorde mitt beste, og jeg hadde loven på min side.
-Du er en død mann, Fletcher. -Det holder.
-Du er en død mann. -Sett deg i båten.
Du har ikke sett meg for siste gang, Ned Young. Stol på det.
Eller du, John Adams. Vi sees igjen.
-Det regner jeg ikke med. -Vi får vel se.
-Jeg skal sørge for at dere henges! -Send dem av gårde.
-Tok du med noe, Smith? -En kniv...
-Stille! -Send dem av gårde!
Ta frem årene, gutter.
William, det var vel dette du kom hit for? Vær så god!
Fra oss til kong George!
Farvel, gutter! Håper at jeg slipper å se dere igjen!
Hils mor og si at jeg elsker henne!
Hun har fått en fin tahitisk sønnesønn!
God tur. Jeg håper at de spiser deg, Fryer!
Jeg vil aldri mer se Fletcher Christian-
-med mindre det er for å se ham bli hengt.
Hvordan kunne han forråde mitt vennskap og min vennlighet?
Jeg kan bare anta at han har bestemt seg for å leve på Tahiti.
Etter å ha sjekket den magre provianten vi fikk-
-har jeg satt kurs mot øya Tofua-
-i håp om å supplere forrådet av mat og vann.
Vi har mange innfødte rundt oss.
Atferden tyder på at vi ikke er velkomne særlig mye lenger.
Mr. Cole? Ta hånd om loggboken min-
-og begynn langsomt... å gå mot båten.
-Rolig nå, Mr. Cole. -Skal bli, sir.
-Skal jeg gå nå? -Gå nå. Nå, Mr. Cole.
Akkurat.
Ikke skap noe trøbbel nå. Ekle stygging...
-Kom igjen! -Sett dere i båten!
La tønna bli igjen! Slutt å leke! Kom nå!
Er det denne dere vil ha?
Vær så god!
Alle i båten! Gjør dere klare til å dra!
-Mr. Bligh! -Sett deg i båten!
-Hvor er kaptein? Hvor er Mr. Bligh? -Der borte!
Slipp meg!
-Kom tilbake, Norton! -Mr. Bligh!
-Hva gjør du? -Hopp om bord, sir!
Kom, Bligh!
Mr. Bligh!
Rygg unna, din jævel! Rygg unna, din jævel!
-De tar øynene... -Sett deg i båten!
-Hjelp ham! -Sett Dem i båten, sir.
Herregud! Nei!
Ro for livet! Ta av dere klærne. Kaste klærne!
-Kast klærne! -Forbannede villmenn!
Ro for livet! Vi blir mat hvis de får tak i oss!
Slik ja. Kom igjen! Vi klarer det!
Vi kan ikke risikere å gå i land igjen.
Hva skal vi gjøre, sir?
-Vi må prøve å nå Kupang. -Uten sjøkart?
Jeg skal prøve å navigere ut fra hukommelsen.
Vi kommer nær de mest usiviliserte øyene i disse farvannene.
Fiji, der kannibalisme nærmest er gjort til en vitenskap.
Derfra, med litt hjelp fra Gud-
-fortsetter vi mot Great Barrier Reef.
Så til New Hollands kyst og over Timorsjøen til Kupang.
Det kommer til å ta minst to måneder-
-og vi har bare proviant for én uke.
Slik er situasjonen. Klart og tydelig.
Vi får gjøre det beste ut av det. Eller hva, sir?
Ja, men skal dere gjøre det?
Kommer dere til å gjøre det beste ut av det? Hører dere meg?
Er dere klare til å gjøre det beste ut av det?
Det eneste jeg kan love dere, er ubønnhørlig smerte og motgang.
Hvis dere er villige til å klare dere og gjøre oppofringer-
-og dessuten er klare til å sverge på det-
-lover jeg at vi har en rimelig god sjanse til å overleve.
Hører dere meg?
-Sier alle "ja"? -Ja.
Bra!
Mr. Fryer, gjør fart.
Gjør klare for å gjøre fart. Gjør fart.
Fletcher!
I kassen er det gaver til folket på Tahiti Nui.
Vi ventet ikke at dere skulle vende tilbake. Vi har gitt dere alt.
Vi vil bare ha kvinnene våre, og kanskje noen menn til skipet.
Hvor er kaptein Bligh? Hvorfor kommer han ikke selv?
Han er ikke lenger med oss. Jeg har overtatt skipet.
Nei, han er ikke død.
Vi sendte ham av gårde med noen fra besetningen.
De vanærer meg ved å komme hit.
De vanærer meg!
Kong George kommer til å sende flere skip med kanoner-
-for å straffe oss for det dere har gjort.
Vi kan ikke gi dere noe. Dra nå.
Noen av mennene vil bli her og vente på neste skip.
De ville bli med Bligh, men det var ikke plass i båten hans.
De kan bli, men ikke De.
Ta Deres gaver og dra.
Nei!
Bør hun ikke få velge selv, sir?
Hvor skal du føre henne?
Jeg vet ikke. Et sted der de britiske skipene ikke finner oss.
Ta henne.
Dere skal få de mennene dere trenger. Dra nå.
-Farvel, Peter. -Lykke til, sir.
-Du trenger det nok mer enn meg. -Takk.
Jeg blir ikke med, Fletcher.
Jeg har tenkt på det, og...jeg blir her.
-Kom. -Jeg vil også bli, sir.
Hopp ut. Dytt!
Kom igjen, gutter.
De kommer til å henge deg.
Kanskje jeg har et heldig ansikt!
Der er de. Her kommer de. Der!
-Ta den. Kom igjen! -Ja!
Det er kjempemange! De er overalt!
Drep den! Det er hundrevis av dem!
-Her kommer de. Der er de! -Kom igjen!
Faen også. Hvem har ladet disse? Er det flere musketter?
-Fort, skynd deg! -Kom igjen nå! Fort, fort!
Ja!
Den eneste jeg virkelig stoler på, er Adams.
Jag har alltid en ladd pistol med meg.
Og hvor vi skal dra for å unnslippe rettferden, vet jeg ikke.
Torsdag den 11. juni.
Om ettermiddagen så vi havsuler og mange andre fugler.
Ved solnedgang fanget vi en i seilet vårt.
Jeg sparte den til middag neste dag.
-Hvem skal få denne? -Smith.
-Hvem skal få denne? -Mr. Fryer.
Hva med resten av oss?
Du må vente på din tur, Purcell. Akkurat som alle andre.
-Noen har ikke spist på flere dager! -Det holder nå, Purcell.
Det holder ikke for meg, sir!
Jeg skal si dere noe. Offiserene og deres sort får alt!
Hold kjeft, Purcell.
-Jeg er like mye mann som Dem, sir. -Hva sa du?
Jeg sa at jeg er like mye mann som Dem!
Det er jeg ikke så sikker på.
Legg den ned! Jeg slår deg i hodet med den!
Sett deg ned! Sett deg ned!
Mr. Cole. Gi ham min rasjon.
Jeg har viet meg til et desperat foretagende.
Jeg har sagt farvel til alt jeg har ansett som uunnværlig.
Men jeg antar at jeg har funnet friheten.
Så du har funnet friheten, sier du?
Du vil ha gjengjeldelse. Var det ikke derfor du ga ham kompasset?
-Jeg ville gi ham en sjanse. -Slik at han overlever og tar oss.
Hvordan skal han kunne ta oss? Han blir strandet på ei øy.
Jeg ønsker at jeg hadde gitt ham musketter. Kom deg ut nå.
Vi har vært i land minst ti ganger-
-bare for å finne klipper eller fiendtlige innbyggere.
Én gang møtte vi nesten på en engelsk fregatt.
Vi har lite proviant, mannskapets sinnsstemning er enda verre.
Har hans kongelige høyhet endelig våknet?
Lar han deg hvile, kjære?
Fletcher vil snakke med deg.
Ned. Jeg har funnet det. Hør her. Hvor er det...
"Den 2. juli oppdaget vi ei øy, tilsynelatende ubebodd og med skog."
"Vi ble ikke, for vi fant ingen ankergrunn." Perfekt.
Alle skip i marinen har den boken og sjøkartene.
De merket den aldri på kartene. De angir bare breddegrad, 25 grader sør.
Vi må bare seile langs denne breddegradlinjen.
-Da finner vi øya et sted. -Og hvis vi ikke gjør det?
Disse mennene trenger et hjem. De har begått mytteri én gang.
De skal få et hjem. Pitcairnøyene.
Det er best for deg.
Jeg kan ikke lenger skrive i mangel på styrke.
Lovpris meg for foreldrene dine og våre kjære døtre.
Mr. Bligh...
Når sjelen min er borte...
...er det ikke noe mer enn kjøtt igjen.
Jeg ber Dem...
Bruk det magre kjøttet for å redde de andre.
Nei, Mr. Nelson. Vi er siviliserte menn, ikke villmenn.
Vi skal dø som siviliserte menn. Ikke vær redd.
Sir. Vi vil snakke med deg.
Vi har fått nok. Det finnes ingen øy.
Vi vil dra tilbake til Tahiti.
-Og hvem skal navigere? -Vel, du. Du er jo navigatør.
Jeg kan navigere.
Dette skipet skal til Pitcairnøyene.
Sir!
-Smith. -Det er land!
-Hva? -Jeg tror at det er land.
Mr. Cole. Heis flagget.
Det er ikke rett å gå i land uten å gi seg til kjenne.
Herregud...
Sir.
Jeg er løytnant William Bligh.
Jeg er en britisk marineoffiser, og jeg må rapportere sjørøveri.
Vi har funnet den. Vi har funnet den, Ned.
Det er øya vår.
Vi kunne lett ha gått glipp av den.
Ja.
Nå kommer vi aldri fra denne øya, eller hva?
Vi får aldri se England igjen.
Domstolen fastslår at overtakelsen-
-av Hans Majestets bevæpnede fartøy Bounty-
-var et mytteri av Fletcher Christian og andre i mannskapet.
Skipets kaptein, løytnant William Bligh-
-skal ifølge denne domstolen-
-frikjennes for all skyld rundt denne hendelsen.
Når det gjelder hans måte å lede Bounty-
-roser vi løytnant Bligh-
-for hans mot og eksemplariske sjømannskap.
Vil De vennligst stige frem, løytnant?
Min lord.
Takk.
Mytteristenes skjebne forble et mysterium i 18 år-
-til øya deres ble oppdaget av et amerikansk hvalfangstfartøy.
De fant en mann, John Adams, med ni kvinner og 23 barn.
Hva som skjedde med Fletcher Christian, forblir uklart.
Enkelte mener at han ble drept på Pitcairnøyene-
-men det finnes også rapporter om at han returnerte til England.
Etterkommerne hans bor imidlertid fortsatt på Pitcairnøyene i dag.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com